www.HoundDawgs.org
Vakna, Victor!
Du får inte sova din sista arbetsdag.
36 timmar till och sen åker jag på min andra smekmånad till Venedig.
Jag längtar. Inget mer fruset snor i ansiktet.
Ingen mer katalogisering av värdelösa kryoseismiska mätningar.
Inga fler nätter när jag ligger sked med Brad för att hålla värmen.
Erkänn att du kommer att sakna oss.
Det här kräver en avskedsskål.
Jag tackar inte nej.
Du ska nog titta på det där, Brad.
Men för hel...
Hårda vindar från norr, men annars ser allt normalt ut.
- Håll dig varm där ute. - Hoppas frugan blir på smällen direkt.
Tackar.
Skål för Brad.
- Stackars Brad. - Tre trasiga sändare. Inget bra tecken.
Vad är det nu?
Det kan inte stämma att temperaturen sjunker så snabbt.
Sa du att vinden var nordlig, Victor?
- Victor? - Den funkar inte.
Hör du mig, Brad? Kom tillbaka!
Vi måste hämta honom innan hans lungor fryser.
Hör du mig, Brad?
- Kom igen! - Brad!
Brad!
Spring, Brad! Kom igen!
Res dig upp! Kom igen!
Stäng dörren innan vi båda dör!
Isstormar drabbar USA: S nordöstra kust.
Tåg försenade i Danmark.
Normala temperaturer återvänder.
Labrador drabbas av märkliga vindar.
Tankfartyg infruset.
Här är mitt andra hem, familjen.
- Vårt hem. - Du har rätt. Vårt hem.
- Vi har åkt hit i över 20 år, Jordy. - Redan innan du föddes.
Jag heter Jordan, pappa. Du valde ju namnet.
Med tanke på stället är jag glad att du aldrig drog med mig på dina nödresor.
Jag trodde inte han skulle klara att klaga hela vägen upp, men det gick!
- Imponerande. - Till och med för en tonåring.
- Jag skulle få åka till Cabo med Rory. - Det var innan du blev avstängd.
Man får inte åka till Cabo om man gör bort sig!
- Som man bäddar får man ligga. - Det jag gjorde var ju urkul.
Rory är lika skyldig som jag, men han är i Cabo nu!
När vi åker tillbaka kan du be Rorys föräldrar att adoptera dig.
- Problemet löst! - Du är en problemlösare, älskling.
Mr och mrs Summers!
- Kul att se er! Hur var resan? - Lång.
Vi är vana att komma hit på sommaren, så is och snö är lite för mycket.
Det kan jag tänka mig. Inte vad ni är vana vid i Miami.
- Känner ni varandra? - Ja, det gör vi.
- Jordy, det här är Claire. - Jordan, men... hej!
- Claire morföräldrar byggde stället. - Måste du jobba här? Det suger ju.
Nej, de tvingar mig inte. Jag har det nog i blodet.
- Är dina föräldrar här? - Nej, de är i New Mexico på konferens.
Vi hade tänkt stänga igen innan ni ringde.
- Har ni wi -fi? - Jag...
Jag ska jobba i morgon och Candace ska volontärjobba på kliniken.
- Skulle du kunna visa honom runt lite? - Pappa!
Det gör jag gärna, mr Summers! Vad sägs om i morgon klockan nio?
- Jag bor här nere. - Då var det bestämt.
- Jag går upp och vilar lite. - Jag ska hämta väskor ur bilen.
- Bär du upp de där? Och den där. - Visst.
- Tänker du...? - Ja, vi ses i morgon.
Uppe före tolvslaget en helg? Jag är chockad!
- Vad har du gjort med min riktige son? - Jätteroligt.
Nu minns jag! Claire skulle träffa dig här klockan nio.
Varför är du aldrig punktlig när jag ber dig?
På tal om det. Vi äter middag med pappa ikväll, så möt mig 17.30.
Vi går dit tillsammans. Claire kan förklara hur du kommer dit.
Allvarligt talat, Jordy. Du har bara en chans kvar.
Vi fick jobba hårt för att du inte skulle kickas ur skolan.
Än sen? Skolan suger. Det är lika bra att jag blir relegerad.
"Än sen"? Hur blir det med dina vänner och för att inte tala om din framtid?
Åh, Jordy! Du måste börja bry dig om nåt väldigt snart.
- Annars går ditt liv till spillo. - Visst, mamma.
- Vi har inte pratat färdigt om det här. - God morgon!
- Har ni sovit gott? - Ja!
- Ska vi...? - Ja, tack.
- Halv sex, Jordy. - Okej, mamma.
- Hej då! - Ha det så roligt.
21 december, Pemberton -skogen.
Jag har varit i myrtrupialens område i ungefär tre timmar -
- och har inte sett några fåglar över huvud taget.
Jag är fullkomligt förbluffad över det.
Så här års brukar det vanligtvis finnas hundratals i dessa skogar.
Jag vet inte riktigt vad jag ska göra.
Var är ni?
Vad har hänt dig, lille vän?
Var är alla dina vänner?
Jag blir nog sen till middagen.
Ursäkta, jag har bara brorsans minicykel.
- Blir han inte sur om jag tar den? - Bara om du ringer honom och berättar.
- Du kan använda den när du är här. - Gärna!
- Var är alla? - Det är lågsäsong.
Det här är Pembertons centrum.
Enda hotellet i stan ligger här och vi har en affär runt hörnet som har allt.
Och där är Fiona!
Hon satt barnvakt åt mig och lärde mig köra fyrhjuling och fransk manikyr.
Så det enda spännande i stan är ett hotell och en mataffär?
- Jag borde vara i Cabo nu. - Stackars Miami!
Vill du sitta och dricka bärs med polarna? Klarar du inte riktigt väder?
- Kom så bjuder jag på varm choklad. - Okej.
Varför har du aldrig följt med dina föräldrar hit förut?
- Arbetsresor. - Du hade kunnat om du ville.
De ville väl inte att jag skulle vandra runt i vildmarken helt själv.
- De pratar om dig hela tiden. - Visst.
Det gör de!
- Vad tusan var det där? - Mr Watson, vår egna racerförare.
Han är rätt elak och dricker när han kör, så håll dig undan honom.
- Kom, Miami! Jag ska visa dig hålan. - Gatorna här är ju livsfarliga.
Hallå?
Hallå!
Jag vill inte störa, men...
Ursäkta. Jag knackade, men ingen svarade.
Roger Summers.
- Tim. - Jag undrar om du har telefon?
Jag har ingen täckning och jag är sen till familjemiddagen.
- Den hänger på väggen. - Tack, det var vänligt.
Här är kliniken där din mamma jobbar varje sommar.
Folk häromkring skulle gå utan sjukvård länge om inte hon var här.
Civilisationen är långt borta.
Har du lust att hänga i morgon igen?
Jag vet inte om jag kan. Jag har fullt upp på vårt B och B.
- Okej, ingen fara. - Jag skämtar. Du är enda gästen.
Ska vi göra nåt mer friluftsaktigt? Klarar du av en riktig vinter, Jordy?
Såklart. Jag slutade ju skaka efter tredje koppen med varm choklad.
- Den här gången behöver du vantar. - Okej.
Kan du säga att jag har ringt och att jag inte hinner till middagen?
Fick du tag på frugan?
Nej, hon var med en patient. Jag lämnade ett meddelande.
Du är dr Tim Hughes från Emergency Climate Coalition.
Jag var det, men lämnade vetenskapen för länge sen.
- Du lämnade visst allt annat också. - Varför inte?
Planeten är döende, Roger. Och det är vi som orsakar det.
Och ingen vill göra nåt åt det för att alla tjänar för mycket pengar.
Du gjorde i alla fall nytta. Kyoto, utsläppsbegränsningar.
- Mycket var tack vare din röst. - Det var bara en droppe i havet.
Man måste ju börja nånstans.
Vi är ett utdöende släkte, men ingen verkar bry sig.
- Tror du det kan hända allt på en gång? - Vad?
Klimatkatastroferna som ni förutser.
Antalet myrtrupialer har sjunkit drastiskt.
I år flyttade de tidigt.
Idag hittade jag den här. Den är genomfrusen.
- Det blir kallt här uppe på nätterna. - Inte så kallt.
Det är nåt som inte står rätt till.
Vad är det där som ligger norr om stan?
En forskningsstation finansierad av flera universitet och myndigheter.
De studerar vädret, seismisk aktivitet, de märker djur.
Vad som helst för att spendera anslagspengarna.
Undrar om de har data som kan vara mig till hjälp? Hur lång bort är det?
- Det beror på hur du tänker ta dig dit. - Gå.
Om jag kommer tillbaka i morgon måste jag ju gå ännu längre.
Det blir snart mörkt. Du kan sova här så kör jag dig dit med snöskotern.
Det uppskattar jag.
- Jag måste låna din telefon igen. - Visst.
- Hur var dejten? - Det var ingen dejt, men det var bra.
- Det är visst inte så trist här. - Er make har ringt två gånger.
Först skulle han inte hinna med middag, sen sa han att han inte kommer alls.
Han skulle åka skoter upp till en station med en annan forskare.
Verkar det rimligt? Enligt mig låter det helgalet.
Det är faktiskt typiskt honom.
- Vi kan väl äta middag? - Glöm det! Vi åker till vårt B och B.
- Förlåt. - Ingen fara. Det är inte ditt fel.
Jag uppskattar att du gör det här.
Jag bryr mig inte om dina fåglar. Jag vill bara inte att du dör här ute.
- Jag vill inte ha det på mitt samvete. - Du låter som min son.
De borde ha hört oss komma med tanke på hur stillsamt det är här.
Det bådar inte gott.
Tack.
Hallå?
- Borde inte generatorn ha gått igång? - Den kanske har frusit.
- Helt hårdfrusen. - Hur är det ens möjligt?
Vet ej. Vi borde oroa oss för att det ska hända igen, inte hur det hände.
- Jag håller med. - Det är ingen slump med fåglarna.
Djur är smartare än människor. De vet.
Vi måste få igång datorerna och se om de registrerade nåt.
Vi håller kontakt via de här. Jag bär ut killarna, så begraver vi dem senare.
- Vad tycker du om stället nu, Miami? - Suveränt!
Som att vara på en jetski, fast med en massa kläder på sig.
Visst. Jag ska visa dig en häftig sak.
Vi har ström. Bra jobbat, Roger. Kom tillbaka så tittar vi på det här.
Helt tomt. Man kan skrika ut sina hemligheter utan att någon hör dig.
Det här är mitt favoritställe. Försök du.
Vackert.
Jag menar att det är vackert här ute.
Roger? Du måste komma in. Temperaturen faller snabbt.
Hör du mig, Roger?
Lägg på vedträn. Elden får inte slockna! Vad kallt det är!
- Häftigt. - Nej, det där var konstigt.
Vi borde sticka. Här uppe måste man ta konstigt väder på allvar.
- Hur gick det? Är ni förlovade? - Vi ska nog ha en tredje dejt först.
- Blir det en tredje dejt? - Jag hoppas det.
Din far är inte här än, så vänta några minuter så kommer jag sen.
- Claire borde följa med oss? - Jag kan höra med henne om du vill.
Du går ingenstans, Don Juan. Vi ses i väntrummet om 20 minuter.
- Håll dig i skinnet och stör ingen. - Jag ger inga löften.
Vem är Don Juan? Är han snubben på åsna på kaffeburkarna?
Ja.
- Jäklar! - Kylan dödar batterierna.
Min familj kommer att bli oroliga. Jag måste meddela dem på nåt sätt.
Jag kollade. Inga kommunikationsmedel här inne fungerar.
Hittade du nåt annat användbart?
Nå?
Enligt data från väderutrustningen innan den slogs ut antyder -
- att vi upplever en atmosfärisk cyklon.
Den kan vara stratosfärisk eller mesosfärisk. Det har inte hänt förut.
Är det därför temperaturen sjunker så snabbt?
Luften dras uppåt tills den når atmosfären.
Där blir den underkyld och tätnar och sjunker ner till jorden igen -
- som en underkyld vindstöt.
Det liknar en vindsnurra som sprider ut kall luft.
Den slår inte ner överallt samtidigt och har därför inte uppmärksammats.
Varningsklockor ringer inte eftersom händelserna är isolerade.
Nästa slår ner 02.06 och varar tio minuter och femton sekunder.
- Vi befinner oss mitt i stormen. - Då kan Pemberton också drabbas.
- Det blir inte lika kallt där som här. - Kommer vi att klara oss?
För tillfället.
- Vad orsakar det här? - Orsak?
Giftutsläpp, hål i ozonskiktet, kärnreaktorer som värmer upp haven.
Vi kanske har en ny istid framför oss. Men den goda nyheten är...
...att kalla zoner är relativt låga. Vindarna ligger i stort sett på ytan.
Inte högre än 2500 meter. Vi slipper flygplan som kraschar ner.
Toppen. Alltid nåt.
- Vad gör vi åt det? - Inget.
- Vad då inget? - Inget.
Vår möjlighet att kontrollera detta slutar här.
Så du, jag och alla andra kommer bara att dö?
- Vi måste kunna kämpa emot. - Cyklonen växer sig större där uppe.
Mer luft dras upp och frekvensen ökar med 50 % för varje varv.
Det är en tidsfråga innan den hotar hela norra halvklotet.
De säkra zonerna, mellan stormarna, håller på att närma sig varann.
Hur länge varar den här stormen?
Varaktigheten ökar också. Nästa kommer att vara 10 minuter och 15 sekunder.
Sen 14 minuter och 32 sekunder, sen 18 minuter och 18 sekunder.
22 minuter, 26 minuter och så vidare!
Den ökar med fyra minuter varje gång, nåt slags självförsörjande vind.
- Den kommer att döda alla i dess väg. - Men väder är väl självreglerande?
Den stabiliseras väl till slut? Vi måste kunna påskynda processen.
Nej, det är för sent.
Ingen lyssnade när vi fortfarande hade en chans. Det är kört.
- Det måste finnas ett sätt. - Hur då? Vad vill du att jag gör?
Ska jag skjuta upp ett kärnvapen i rymden och spränga den?
Ingen letar efter det här!
Vi har ingen kommunikation eller nåt. Hur ska vi förhindra den?
Jag vet inte. Men du kanske gör det.
Jag vet vem du är, Tim.
Du försökte länge att övertyga världen om faran med klimatförändringar.
Det fanns en tid när du brydde dig.
Ja, jag tillbringade hela min karriär, mitt liv med...
...att försöka få världen att förstå farorna och vad fick jag tillbaka?
Jag ignorerades, förlöjligades, avvisades och hotades.
Men nu handlar det inte bara om oss två.
Jag läste om vad som hände din fru och dotter.
Hur de omkom i stormen Katrina.
Inga ord kan beskriva det. En tragedi.
Men det finns andra familjer där ute.
Min familj finns där ute.
- God kväll, syster Lettie. - Hej, Jordan!
Hur trivs du här?
Mellan oss två kan jag erkänna att jag är glad att jag inte är i Cabo.
Claire är en trevlig flicka.
Nåt bra i lådan för kvarglömda saker?
Jag tvivlar, men du får gärna leta.
Claire... Vet du om hon träffar nån just nu?
Claire skulle nog berätta om hon hade pojkvän. Om det är vad du undrar.
Nej, jag...
- Hallå! - Man vet aldrig vad man kan hitta.
Den var den lugna kvällen.
Ledsen, men på grund av strömavbrotten blev det hektiskt här.
Vi är ett av få ställen som har generator.
- Var är din far? - Han dök inte upp... igen.
- Vad märkligt. - Nej, det var samma sak förra gången.
- Ursäkta? Ursäkta, kan jag få hjälp? - Självklart, sir.
- Ledsen, men jag måste ta det här. - Visst.
Då ska vi se vad vi har här. Akta er.
- Vad har hänt? - Mr Watson frös ihjäl i sin skoter.
Jordan!
Hans ansikte visade ren skräck, som om han flydde från något.
- Hur kan nåt sånt här hända? - Jag har aldrig sett nåt liknande.
Ingen täckning.
De vet inte ens vad som är på gång.
Min fru har följt med upp hit i åratal. I år är grabben med för första gången.
Jag kan inte ens tala om att de ska hålla sig inomhus.
- Jag kan inte varna nån. - Nej, men du kanske kan få ut dem.
Vi kan inte stoppa stormen, men vi kan försöka att fly undan den.
Det finns en helikopterplatta norr om stan.
- 2500 meter. - Precis. Titta här.
Söder om det området kan man överleva. Det är en chansning.
Jag tar den.
Temperaturen är uppe på säker nivå. Vi måste sticka.
Så där, mr Wallace. Så gott som ny.
Men ge er inte ut på isen igen. Vila och håll handen torr några dagar.
Oroa dig inte. Det blir kallt här. Det är inte nåt monster som vill åt dig.
Det bara händer.
Turister...
- Har min man hört av sig, Lettie? - Nej.
- Kan du säga till när han ringer? - Visst, men han har åkt hit i 20 år.
Han är inget blåbär som folk verkar tro. Jag är säker på att han mår bra.
Tack.
Jag tog bensin från generatorn till skotern.
- Om vi åker nu hinner vi till stugan. - Jag följer inte med.
- Du kommer att dö här. - Ingen känner till det här.
Ett samtal kommer inte att övertyga nån. De vill ha riktiga bevis, siffror.
Om de får dem kanske de kan försöka. Hundratals miljoner kommer att dö.
Jag vill inte ha det på mitt samvete. Jag är den ende som kan göra nåt.
Vad tänker du göra?
Jag måste komma på ett sätt att sända ut en signal härifrån.
Jag åker och varnar familjen och sen kommer jag tillbaka.
Stormen kommer inte att avta.
Jag kom ändå hit upp för att dö.
Min fru skulle tycka det var komiskt att jag dör så här.
Åk och rädda din familj. Jag är okej med det här.
Kan du sätta på nyheterna, Jordy?
Det ovanligt kalla vädret runt norra halvklotet förbryllar forskare.
I Ryssland är minst fyra miljoner människor utan el -
- och delar av Kanada saknar kommunikationsmedel.
Här hemma har inga officiella uttalanden gjorts -
- och Vita huset ber folk att hålla sig inomhus och behålla lugnet.
Vi borde leta efter pappa.
Du vet ju inte var han är eller var du ska leta.
Det struntar jag i! Vi måste åtminstone försöka.
Han är vuxen, Jordy. Det är inte ditt ansvar.
Candace? Jag har Wilma i luren. Hon tror att hon har svalt en spindel.
Okej. Jag måste ta hand om det.
Visst, men jag oroar mig faktiskt för honom.
Svara.
Kom igen och svara, Candace!
- Pappa? - Jordy!
- Sjyst att du inte dök upp. - Jag är ledsen att du följde med hit.
Jag är ledsen att jag har varit frånvarande, men du betyder allt.
Du och mamma betyder allt för mig. Jag älskar dig, Jordy.
- Vad är det, pappa? - En fruktansvärd storm är på väg.
När vinden blåser fryser man till is, så ni måste hålla er inomhus. Förstått?
Jag förstår. Jag och mamma är på kliniken.
Bra, en ny byggnad med reservaggregat. Ni klarar er bra där ett tag.
Stormen når Pemberton kl. 11.06 och varar i 18 minuter och 32 sekunder.
Ni måste hålla er inomhus då. Var uppmärksam på några saker.
Vinden kommer att ändra riktning och då måste ni vara inomhus.
- Är du oskadd, pappa? - Jag kommer och hämtar er.
Pappa? Pappa!
Tim? Tim?
- Ja? - Jag kunde meddela familjen.
- Jag åker till dem nu. - Toppen! Hör här...
Jag vet hur jag ska sända all data. Jag måste bara upp till radiovågorna.
- Ta din familj till helikopterplattan. - Det ska jag.
- Tim? Rädda så många du kan. - Ska bli.
Se till att skådisen som spelar mig i filmen ser bättre ut -
- än skådisen som spelar dig. Det måste vara realistiskt. Lycka till.
- Strömmen har gått igen. Har ni kaffe? - Visst.
Det är svinkallt.
Jag pratade precis med ledningscentralen.
Elen kommer att krångla ett tag och de ber oss att hålla oss inomhus.
- Jag åker tillbaka till stan. - Ingen el? Jag kommer att frysa ihjäl.
- Ni får inte gå utomhus. - Vänta lite.
Jag är dr Candace Summers och min make är Roger Summers.
De flesta känner igen oss från våra besök här.
- Tydligen är en farlig storm är på väg. - Isvindar, faktiskt.
- Jag känner inte till alla detaljer. - De har inte sagt nåt på nyheterna.
- Därför att de inte vet om det! - Vi har alla varit med om detta förut.
Det här är annorlunda. Om ni går ut när stormen kommer fryser ni till is!
- Vi måste tillbaka ut på vägarna. - Ni lyssnar inte! Ni är inte säkra där.
- Era hem kan inte hålla er varma. - Vart ska vi då ta vägen?
Vi borde alla stanna kvar här inne.
- Och sen då? - Vi väntar på min man som har en plan.
- Hon är från Miami. - Det förklarar saken.
- Vi borde följa med honom. - Nej!
Jag kör lastbil i alla väder. Jag sticker medan det går.
Ni måste stanna! Ni går inte säkra där ute.
Min kollega har en patient som måste flyttas. Det tar åtta timmar lång resa.
- Vi har jobb att sköta. - Vi kanske följer med.
- Då bildar vi en konvoj. - Snälla, vänta!
Min man är på väg hit. Han har all information om stormen ni behöver.
Kan ni inte bara vänta en liten stund?
Vi är vana vid dåligt väder, doktorn. Om inte vi hjälper folk gör ingen det.
Snälla?
Okej, jag har 30 minuter på mig. Vad ska jag göra?
Skydd.
- Jag åker och hämtar Claire. - Nej!
Du stannar här som din far bad dig. Kliniken är bättre isolerad.
Precis, hon vet inte att hon är i fara där uppe.
Jordan Summers, jag förbjuder dig att lämna byggnaden!
Kom.
Snälla, Gud, må det här fungera.
Jag vill träffa min familj igen.
Patienten i rum 7 skrev precis ut sig. Det var sista patienten.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Stan är full av hederligt folk.
Varenda en av dem är envisa. Vi överlever här ute.
Jag hann inte prata med Roger, men enligt Jordan...
- ...vet jag inte om nån överlever. - Det är vad vi är bra på här, Candace.
- Var är Jordan? - Jordy?
Vi måste hitta honom!
Jordan!
Spring!
Backa! Skynda dig!
Kom igen nu!
Ja! Duktig tjej!
Skämtar du? Jäklar!
Lägg av!
- Vi har stängt, sir. - Vad du skrämde mig!
- Jag är Fiona. - Roger. Vad gör du här?
Det var så kallt hemma så jag gick hit, men det är ännu kallare här.
- Huset är inte tillräckligt isolerat. - Vad är det som händer där ute?
Atmosfären kyls ner så mycket att den sjunker till livsfarliga temperaturer.
- Det snöar inte ens. - Det är för kallt för snö.
- Vad ska vi göra? - Vi måste gå in i ett kylrum.
- Ska jag gå in i en kyl? - Jag är ingen expert.
- Toppen! Men du lever i alla fall. - Precis. Kom med här.
Kylrummet är välisolerat. Det blir kallt, men det är ännu kallare här ute.
- Hoppas du det? - Ja, jag hoppas.
- Vi kommer i alla fall inte att svälta. - Vi måste stanna här i 26 minuter.
Sen ökar temperaturen tillfälligt. Då kan vi gå till kliniken.
- Vad händer där? - Min familj är där. Du följer med.
Tack, Roger.
Nu rör vi på oss och håller temperaturen uppe.
Den funkar!
Tack och lov för vetenskapen. Nu måste jag få upp den i luften.
- Är det säkert ute? - Stormen kommer och går.
Tiden mellan stormarna minskar var gång tills den inte går att undfly.
- Vad gör vi? - Vi gör som myriatupalen.
Vi flyger söderut. Vi åker till flygplatsen, tar en helikopter...
- ...och flyger till ett varmare ställe. - Kan du flyga helikopter?
Det löser vi då.
Kom igen, ring mig.
- Vad gör du, Lettie? - I fall generatorn går sönder.
- Om nån klarar sig tillbaka hit. - Visst.
Roger!
Tack gode gud att du är här! Jag var så orolig.
- Var är Jordan? - Hos Claire fast jag förbjöd honom.
- Vi hämtar dem. - Och sen?
- Vi flyger härifrån. - Närmaste startbanan är 2,5 mil bort.
- Och stormen jagar oss. Vad gör vi? - Vi behöver en lastbil med kylrum.
- Det håller kylan inne, men även ute. - Vi har en vid affären!
Perfekt! Ni hämtar bilen, jag hämtar Jordan och Claire.
Lettie, packa en sjukhusväska.
- Vi borde inte sära på oss. - Vårt B och B är ingen ny byggnad.
Det är 1 timme och 24 minuter till nästa storm. Ställ klockan.
- Ska vi ses här? - Om nåt går fel...
Vi träffas här.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Åh, nej!
Nej! Jordy...
Herregud! Vad gör du, mamma?
- Jordy! - Gör inte så!
- Gör aldrig om det där. - Okej.
- Jag är så glad att ni är oskadda. - Han räddade mitt liv, mrs Summers.
Det är vad familjer gör. Vi måste ta oss tillbaka nu.
- Hur är det med pappa? - Han är oskadd. Kom nu.
- Vart ska du? - Vi nordbor kan alla knep.
Nu vet ni. Bäst för er att ni gör nåt åt det.
Okej, då startar vi med kablarna.
Nu provar vi.
Ja!
- Lätt som en plätt. - Visst.
- Jag hittade några till, Lettie. - Toppen!
- Har ni bilen? - Ja. Jordan och Claire?
Jag bad dem skruva ner termostaten och släcka alla lampor utom här.
Uttalandet från Vita huset lyder: "Vi visste inget."
Men dr Tim Hughes visste. Både då och nu.
Man har inte lyckas nå honom sedan hans signal sändes ut över världen -
- från en plats i norra Alaska. Mass - evakuering av norra halvklotet pågår.
Flygplatserna tankar vartenda plan för att rädda så många som möjligt.
Äger du ett plan eller har flyglicens ska du kontakta myndigheterna.
Åk söderut om ni kan, annars ska ni hålla er inomhus.
Nya byggnader är bättre rustade. Håll er varma och vänta ut stormen.
Räddningsaktioner sätts igång när stormen är över om sju dagar.
Han lyckades. Det var dr Tim Hughes.
- Pappa! - Jordy!
- Du kom! - Förlåt att jag tvingade med dig hit.
- Förlåt att jag tjatade om Cabo. - Det gör inget.
- Jag tar på mig ansvaret. - Det spelar ingen roll.
- Det viktiga är att hålla sig varm. - Vi har sju minuter på oss.
Håll er lugna. Då var det dags.
Håll er inne, tänd en brasa. Gud vare med er och lycka till.
Temperaturen stabiliseras. Nu sticker vi.
Lettie? Vad gör du?
- Jag följer inte med, Candace. - Du kan inte stanna här!
Jag föddes här och de människor jag älskar bor här.
Jag tänker inte överge dem.
Nej, snälla, Lettie! Du kan inte...
- Hon tänker stanna. - Kom, det finns inget vi kan göra.
Lugnt och fint, Roger, så håller vi oss kvar på vägen.
Lugnt och fint blir vår död. Hur långt är det till flygplatsen?
Vanligtvis tar det 20 minuter. Vanligtvis.
Vad är det där framme?
Det ser inte bra ut.
- Varför stannar vi? - Jag vet inte.
- Är allt som det ska? - Ja, sitt kvar.
- Är alla...? - Ja.
- Är det enda vägen till flygplatsen? - Ja, det finns ingen annan väg.
- Ska vi berätta för de andra? - Inte om vi inte behöver.
Varför åker vi inte? Gode gud, vad har hänt?
- Är det nåt som är fel? - Vägen är blockerad.
- Vad gör vi nu? - Hoppar in i lastbilen.
Vi får hoppas att vi har rätt.
- Det fungerar. - Det är kallare än jag trodde.
Vi klarar bara en eller två stormar till här inne.
Jag måste ringa mina föräldrar och berätta vad som händer.
Mobilnätet är utslaget.
Vi letar upp dem när det här är över.
- Hur gör vi nu? - Det finns väl ingen annan väg?
- Bara om vi vänder tillbaka till stan. - Nej...
- Jag vet en genväg. - Vad?
- Vi kan ta White Bridge. - Vad är White Bridge?
Det är en gammal väg som går över floden, direkt till flygplatsen.
- Perfekt! Då tar vi den. - Avstängd. Brofästena är trasiga.
Den är förstörd av isen. Förra året dog två barn när de körde fyrhjuling över.
Åh, herregud!
- Inte perfekt. - Det är inget alternativ.
- De jagade kanten. - Vad innebär det?
Det är en fånig tävling. Man ser vem som kör närmast kanten.
- Då håller den inte för vår lastbil. - Det går! Jag har gjort det.
Min bror och jag körde över med en skåpbil på väg hem från en fest.
- Det låter för riskabelt. - Då kommer vi till flygplatsen.
Själva vägen är helt okej.
Vi kommer ändå att dö om vi stannar här.
Vi har nog inget annat val.
Nu kör vi.
Du skämtar med mig! Bensinen!
Du var ju med där bak. Luftkonditioneringen höll oss vid liv.
- Hur långt till flygplatsen efter bron? - Småvägar, omkring 40 minuter.
Sen behöver vi 30 minuter med motorn igång när nästa storm kommer.
Vi har inte tillräckligt med bensin till nästa isstorm.
40 minuter med bil och till fots... Det går inte.
Vi kommer inte att klara det.
Jo, det gör vi.
- Jag tänker köra genom nästa storm. - Nej.
Det är vår enda chans. Du är den ende som kan flyga en helikopter.
Jag tänker inte låta en mor eller barn göra det.
Det är så vi gör här i norr, Roger. Vi tar hand om varann och offrar oss.
Nej!
Du vet hur det kommer att sluta. Ödsla ingen mer tid.
Du måste stanna bilen och gå in där bak.
Vi gör det bra så som möjligt för dig. Vi tänder ljus och höjer kupévärmen.
Då har du kanske en chans.
Ödsla ingen mer tid!
Ge mig filtar. Skynda på, ingen tid att förlora.
- Vad är det som händer? - Jag är strax tillbaka. Det är lugnt.
- Tack, Fiona. - Vi ses vid flygplatsen.
- Det var en fin stad, Roger. - Den bästa.
Gå nu.
- Vad är det som händer, pappa? - Sätt er.
Vi har inte tillräckligt med bensin för att stanna.
- Fiona ska köra genom nästa storm. - Nej, då fryser hon ihjäl!
Vi har vinterbonat kupén. Hon kanske överlever.
- Vi kan inte göra så här, pappa! - Annars fryser vi alla ihjäl.
Och om hon fryser ihjäl och kör oss av vägen?
Det kommer inte att hända.
- Hur är det? - Jag är så trött på det här.
Jag vet, jag också.
Du borde äta nåt. Kalorier innebär energi och energi innebär värme.
Jag klarar mig, Miami.
Menade du det du sa?
- Det där om att hitta mina föräldrar? - Absolut!
Sju minuter till nästa storm.
- Vi är nog på bron nu. - Den kommer att hålla.
- Gode gud! - Det ordnar sig.
Nästan framme. Nästan framme...
Det kommer att ordna sig.
- Vi har stannat! - Vi måste hämta henne.
- Nej, det är för kallt. Det går inte. - Fiona...
- Jag förstår. - Det finns inget vi kan göra, Jordy.
Jag är ledsen.
Vi har inte mycket tid på oss. Skynda på!
Fiona?
Jag beklagar verkligen.
De är bra människor.
Nu går vi.
- Hur gör vi nu? - Ni två letar efter nyckeln.
- Kom, Miami! - Roger...
Vi behöver bara komma upp på 2500 meters höjd så klarar vi oss.
- Jag älskar dig! - Jag älskar dig. Nu lyfter vi.
- Får jag berätta en sak? - Visst.
- Jag är faktiskt livrädd nu. - Jag vet. Det är jag också.
Det kommer att ordna sig.
Är du verkligen rädd?
Jag är rätt säker på att pappa aldrig har flugit en helikopter förut, så...
- Det måste finnas ett bättre sätt. - Vi har inget att bärga den med.
- Vi har nycklarna! - Bra. Hjälp till här.
- Redan? - Jag är så trött på det där alarmet!
- Hoppa in, det är bråttom. - In.
På med värmen. Den sitter under ventilationen.
Jag hade ingen aning om att du kan flyga helikopter!
- Claire har rätt. Du är rätt cool. - Jag är full av överraskningar.
Helikoptern är nedisad.
Håll koll på höjdmätaren. När vi kommer upp till 2500 meter slutar det.
- Vi klarar det. - Absolut.
Vi fortsätter att stiga. Vi är nära. Nästan där.
- Vi gjorde det! - Är vi i säkerhet?
- Vi kommer att klara oss. - Vi måste bara landa för att tanka.
Radion fungerar. Vi kan få information och sen flyga vidare söderut.
Snyggt jobbat, pappa!
Vi kan inte bara fortsätta landa för bensin och mat. Vad ska vi göra?
- Det är ju en ny istid, mamma. - Roger?
Vi hittar Claires föräldrar...
...och så börjar vi om igen.
Vi bygger upp samhällen igen och försöker att inte göra samma misstag.
För Tim, Fiona och alla människor som inte klarade sig.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com